ЕКОНОМІЧНА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНІСТЬ ПРОЄКТІВ «ЗЕЛЕНОГО» ЕНЕРГОБІЗНЕСУ В УКРАЇНІ - Sotnyk, Iryna; Kovalenko, Yevhen; Martymianov , Artem; Nikulina, Maryna (Scientific Bulletin of Ivano-Frankivsk National Technical University of Oil and Gas (Series: Economics and Management in the Oil and Gas Industry), 2022)
Стаття визначає економічну конкурентоспроможність проєкту «зеленого» енергобізнесу за варіаціями його впровадження для оцінювання перспектив формування класу просьюмерів. Методами статистичного і порівняльного аналізу визначено, що розвиток «зеленої» енергетики сьогодні забезпечується за рахунок державної підтримки. Здебільшого вітчизняні проєкти відновлюваної енергетики є неконкурентоспроможними без такої допомоги. Пандемія коронавірусу у 2020-2021 роках виявила проблеми, обумовлені високою ціною «зеленої» енергії, пріоритетністю її закупівлі, переривчатістю відновлюваної електрогенерації, тощо. Повномасштабна війна Росії в Україні у 2022 році поставила галузь на межу фізичного та економічного знищення. Сьогодні критично важливим є максимальне збереження і державна підтримка «зелених» енергооб’єктів, а також стимулювання їх відбудови на деокупованих територіях. Поступове зближення «зелених» тарифів зі зростаючими цінами на енергоринку покращує конкурентоспроможність проєктів відновлюваної енергетики, створюючи базу для формування просьюмерів. Для обґрунтування доцільності трансформації вітчизняних енергоспоживачів та економічної конкурентоспроможності «зеленого» енергобізнесу нами проведено інвестиційний аналіз проєкту промислової фотоелектричної сонячної електростанції потужністю 100 кВт, розташованої у Сумській області. Розглядалися 3 варіанти використання виробленої «зеленої» електроенергії: 1) продаж електроенергії за «зеленим» тарифом; 2) часткове споживання виробленої електрики на власні потреби та продаж надлишку за «зеленим» тарифом; 3) споживання виробленої електрики на власні потреби. За чинних ринкових цін на електроенергію і «зеленого» тарифу найкращою опцією є 100%-ве споживання згенерованої електроенергії на власні потреби, тобто перетворення підприємства на просьюмера. Строки окупності за варіантом є довшими на майже 4 місяці, але рентабельність проєкту зростає до 75,8% порівняно з 62,7 та 71,7% за іншими опціями. Отже, існуючі умови енергоринку сприяють формуванню класу просьюмерів в Україні.